24.000 Romanian from DVD-PAL RETAiL
MESAJUL OCEANULUI
Unde sunt ?
Probabil că întârzie. O să ajungă, scumpo.
Îi văd !
Tăticule !
Ce mai faci ?
Mă bucur să te văd !
- Bună ! - Bună, ce mai faci ?
E drăguț.
Trebuie să plecăm. Da, așa e. Să vă dau numărul de telefon.
Mă întorc la Chicago peste câteva zile, acum mă duc la Cape Cod...
Stai în același motel ? Am numărul de telefon.
Ia-ți la revedere de la mama.
- Sărută-mă ! - Pa, mamă !
Sună-mă. Oricând.
- Pa ! - Te iubesc.
Pa, mamă !
Îmi cer scuze că am întârziat, doamnelor.
Consultant financiar, proaspăt divorțat.
Ai văzut cum mănâncă clătitele ?
Nu se grăbește deloc.
Fii serioasă !
Știi ce se spune despre tipii înalți și slabi, nu ?
Că au picioare uriașe.
Bună dimineața.
Știu că astăzi se duce la teatru, la matineu.
O să mă plimb prin port.
Dragă Catherine...
...îmi cer scuze că n-am mai vorbit de mult.
Parcă m-aș fi rătăcit...
...fără busolă și compas.
Mă izbeam de toate lucrurile. E puțin nebunesc, probabil...
Până acum nu m-am mai rătăcit. Tu erai Nordul meu.
Știam mereu cum să ajung acasă, atunci când tu erai casa mea.
Iartă-mă că am fost atât de furios când te-ai dus.
Eu tot mai cred că a fost o greșeală...
...și aștept ca Dumnezeu s-o îndrepte.
Dar acum mă descurc mai bine. Munca mă ajută.
În cea mai mare măsură, tu mă ajuți.
Astă-noapte ai venit în visul meu...
...cu zâmbetul acela care mă îmbrățișa ca pe un iubit...
...și mă legăna ca pe un copil.
Nu-mi amintesc din vis decât un sentiment de liniște.
M-am trezit cu acest sentiment...
...și am încercat să-l păstrez cât am putut.
Ți-am scris pentru a-ți spune că îmi caut liniștea.
Și ca să-ți spun că îmi pare rău pentru multe lucruri.
Îmi pare rău că nu am avut grijă de tine...
...în așa fel încât să nu simți frigul, teama sau boala.
"Îmi pare rău că n-am încercat să găsesc cuvinte...
...pentru a exprima ce simțeam.
Îmi pare rău că n-am reparat ușa aceea.
Am reparat-o acum.
Îmi pare rău că ne-am certat.
Îmi pare rău că nu mi-am cerut scuze mai des.
Eram prea mândru.
Îmi pare rău că nu ți-am făcut mai multe complimente...
...pentru hainele și coafurile tale.
Îmi pare rău că nu te-am ținut atât de aproape...
...încât nici Dumnezeu să nu te poată lua."
Semnat: "Cu toată dragostea, G."
Ce trist ! Nu e vorba de asta.
E atât de sincer ! Scrisoarea poate avea sute de ani.
E bătută la mașină, Alva !
E destul de bună. Asta înseamnă că ai vrea s-o fi scris tu.
Eu aș fi trimis-o prin e-mail. Dar știu ce ți-ai dori.
Ți-ai dori să fie adresată "Dragă Theresa" ?
Termină, Charlie !
Orice fată ar vrea să fie iubită atât de mult.
Să fii Nordul cuiva... Glumești ?
- Asta vor femeile singure ? - Asta mă consideri ?
Ai vorbit cu cineva în excursie ? Ai spus glume ?
- M-am simțit bine. - Da ?
- Te-ai întors cu o zi mai devreme. - Îmi place munca mea.
Ești în faza negării. Ar trebui să scrii.
Speră că mă voi limita la cercetare, Charlie.
Nu ți-ai putea scrie articolul fără mine.
Ai observat că lumea îmi spune "dl Toschi", din respect ?
Da, dar eu te cunosc dinainte să-ți aranjezi dinții.
Te cunoșteam când aveai pasul ușor și inima vioaie.
Al Giddons, "Iarna pe malul lacului", Editura Harcourt-Brace, 1948.
Credeam că eu am inventat-o.
Bună, Jase, ce mai faci ?
Bună, Lina !
Nu, scuze.
Așteptam să mă sune.
Nu-mi fac griji, dar mi-e dor de el.
Știu. Poftim?
Nu, abia l-am primit. De ce ?
Poftim ?
Descoperirea unui mesaj într-o sticlă
Dumnezeule !
Nu pot să cred că a făcut asta !
- De ce ești atât de nervoasă ? - Pentru că nu e corect să o publici.
E ceva personal ! Sunt gândurile intime ale unui om.
- Nu e scrisoarea ta. - Știu asta. Eu am găsit-o.
A devenit ceva personal ? De asta ești așa furioasă ?
Nu sunt furioasă ! Sunt...
...sunt doar puțin furioasă.
Ți-ai ratat șansa la petrecerea de Crăciun.
Uită-te !
Sunt scrisori în legătură cu mesajul din sticlă. Uită-te !
Le-am găsit la serviciul de poștă. Avea un fund frumos !
Charlie vrea să renunțăm la orice. Și ce să facem ? Să le răspundem ?
Le citim, vedem câte sunt pro și câte contra.
Vom renunța la cele de la psihopați. Apoi vom extrage fragmente.
Ziarul vrea să profităm, e o ocazie mai mare...
decât scandalul brioșelor fără calorii, decât aventura primarului cu profesoara.
"Articolul vostru e o mare porcărie !"
- Cred că e negativ. - Ascultă !
"Dacă mai mulți bărbați ar avea sensibilitatea și curajul...
...de a vorbi despre sentimentele lor, în loc să...
...să se ascundă în spatele telecomenzii și al canalului sportiv..."
"Ea l-ar fi putut găsi. Nepoata mea mi l-a trimis anul trecut...
...și cred că e de la aceeași persoană, așa că vi-l trimit."
Ce e ?
"Dragă Catherine..." Nu! Glumești ?
Citește-l cu voce tare !
"Dragă Catherine, nici o oră din viața mea nu există fără tine.
Repar vasele, le testez, iar în timpul ăsta amintirile vin în valuri.
Azi îmi aminteam de când eram tineri...
...iar tu ai plecat din lumea noastră într-o lume mai mare.
Eram mai speriat decât aș fi recunoscut.
M-am luptat cu teama, spunându-mi că te vei întoarce...
...și gândindu-mă la ce-ți voi spune când te voi revedea.
Cred că am încercat 100 de variante.
Ce am spus ? Nu mare lucru.
Nu-mi puteam folosi gura, decât ca să te sărut.
Iar când ai spus: "M-am întors de tot", ai spus totul.
Acum o fac din nou.
Mă gândesc ce ți-aș spune dacă, cumva, te-ai întoarce."
Bob, sunt Theresa, de la Chicago Tribune.
Da, știu că a trecut ceva timp. Am ceva pentru tine.
Vreau să găsești două lucruri.
O hârtie care are ceva imprimat pe ea.
Unde mă duc să identific o mașină de scris ?
Mașina de scris pe care o cauți, e un Olympic Herzfogen 980.
E germană și e veche.
S-a vândut așa ceva în SUA în ultimii 30 de ani ?
I-au fost schimbate tastele.
Cei cărora le place acest gen, le cumpără recondiționate.
Probabil că scrisoarea a fost scrisă în ultimii cinci ani.
Deci el mai trăiește. Și ar putea fi tânăr.
Mai ții minte că ai vrut să fac o investigație ? Dopul s-a întors.
A stat în apă cam doi ani. Doar doi ani?
Mulțumesc. Nu te uita la mine !
Sticlă vopsită. Din '89. Pare un "A".
O să vă trimit fotografiile.
Sună grozav !
Îți place copilul, deci ? Nu închide ! Mereu ești ocupat.
Nu mai apuc să vorbesc cu tine.
- Închide ! - Jase, așteaptă o clipă.
Știi mesajul din sticla din restaurantul din Virginia ?
E același tip de hârtie și aceeași mașină de scris.
Închide și vorbește pe linia 5.
- Niciodată nu apuc să discut cu el. - Îl suni tu !
Nu-l poate trimite prin fax ?
E în Virginia. "Ellie's House of Crabs" !
De unde să știu dacă are fax ? Pune-o să-l trimită.
Bun, spune-mi despre Bunker Hill.
"Către toate vapoarele de pe mare și către toate porturile.
Către familia mea, către prieteni și străini."
- Fără "Dragă Catherine" ? - De data asta, fără.
Dar hârtia și mașina de scris sunt aceleași.
Asta trebuie să fie prima sau ultima, nu ?
"Acesta e un mesaj și o rugăciune.
Mesajul e că în călătoriile mele am aflat un mare adevăr.
Am găsit deja ce caută toată lumea, și foarte puțini găsesc:
"omul pe care m-am născut să-l iubesc."
Cineva ca mine, din regiunea Outer Banks, din misteriosul Atlantic."
- Outer Banks e în Carolina de Nord. - Da, dar sunt vreo 12 orașe.
Doar patru pot avea o companie care să construiască vapoare.
Atunci, l-am găsit ! Avem relații acolo. Avem un ziar-înfrățit în Wilmington.
Pun pariu că îl găsim până la sfârșitul săptămânii.
Pariază cineva ?
Ce e ? Vreau să mă duc eu.
Vrea asta, Charlie ! Îl găsești. Și după aceea ?
Nu știu, nu sunt sigură. Dar vreau să mă duc eu.
Nu te pot lăsa. Am nevoie de tine aici.
Tu m-ai trimis în India pentru articolul despre poluare.
Tu ai trimis-o în Texas trei zile doar ca să vorbească cu soldații.
Era cu totul altceva ! De ce trebuie să te duci tu ?
Ce vrei să spui ? Sunt doar intrigată. Ce dacă ?
Intrigată ? Dacă tipul e plin de tatuaje și are patru condamnări ?
Spune-i tu !
Mă tem doar că speranțele tale sunt prea mari.
Nu am speranțe. Fac cercetare.
Ție ți-e gândul la Heathcliff și la Hamlet.
El probabil seamănă cu căpitanul Ahab.
Adică nu pot pleca ?
Se cheamă risc, Charlie. De doi ani îmi ceri să risc.
"Riscă" !
Mi-ai cerut să sun la papetăriile din Outer Banks ?
Am alte nume. Stai puțin.
- L-am găsit ! - Ce ai găsit ?
Am sunat la magazinul din Moorehead City...
...și ei și-au amintit semnul cu vaporașul.
Mi-au spus că a fost realizat de clienți.
Ei sunt ! Nu-i spune lui Charlie. O să vrea să-l contactezi prin telefon.
L-ai găsit, Theresa ! Du-te și bate-i la ușă.
Doamnă ?
Vă pot ajuta cu ceva ?
Mă scuzați, admiram casele acestea vechi.
- Sunteți agent imobiliar ? - Nu.
Aș putea fotografia casa, pentru o publicație ?
Sunteți de la Martorii lui Iehova ?
S-o fotografiați. Nu m-am mai gândit la asta. Nu știu ce să vă spun.
- De ce ? - E casa fiului meu.
Eu locuiesc... acolo.
Deci, va trebui să-l întrebați pe el. E prin port. Îl cheamă Garret Blake.
Nu poartă șapcă. Excelent. Mulțumesc.
Pentru Playboy ?
Întotdeauna v-am admirat copertele, dar niciodată n-am cumpărat revista.
Dar mai e timp...
Frumoasă zi, nu ? E o minunăție. Aș vrea să fiu pe mare. Sigur că da.
- E un vapor excelent. Îl reparați ? - Îmi dau toată silința.
- Faceți asta ca meserie ? - Nu, e doar un hobby.
Aveți vreun vas de reparat ?
Nu, am pe cineva aici care are un atelier.
Lucrează la goeleta de lemn de acolo.
Cea de 12 metri. Are forme foarte frumoase.
Nimic nu-i mai bun decât un vas de lemn.
- Bine, mulțumesc. - Cu plăcere.
Îmi plac vasele vechi de lemn.
E unul de 12 metri ? O goeletă, nu ?
E o goeletă Alden, fabricată în 1922, în Maine.
- E a dv. ? - Nu. Eu doar o restaurez.
Frumoase forme.
Vrei să urci la bord ?
Sunt niște băltoace.
E o frumusețe.
- Era într-o stare proastă ? - Era neglijată.
- Subapreciată. - Știu cum e asta...
Mă îndoiesc.
- Ești turistă ? - Mă obișnuiesc cu locul și cu oamenii.
Sunt Theresa... Osborne.
Garret Blake.
- Pari a fi din nord. - Da ?
- Sunt din Chicago. Fac o cercetare. - Despre ce ?
Aproape tot. E pentru un ziar.
Pot naviga pe undeva cât sunt aici ?
Ai putea închiria un vas din partea cealaltă. Nu, eu n-am experiență. Deloc.
Aș vrea să am, dar eu sunt din Statul Preriei.
Nu mă descurc pe apă.
Îmi pare rău că te-am întrerupt. Mulțumesc.
Ies cu el mâine dimineață. Îl testez.
O să dureze cam o oră. Dacă vrei să vii...
- Mi-ar plăcea. - Pe la șapte.
Perfect.
Dacă vii mai devreme, sunt în cârciuma de acolo.
Mai devreme de șapte ?
Ne vedem aici ! Sau... la cârciumă.
Salut, Chet. Ce mai faci ?
Iisuse, Chet, mereu ai aceiași clienți.
- Turiștii se duc la Pancake Palace. - Să se ducă...
Iar tu nu ai decât pescari, o tentativă de tâmplar,
și un mecanic miop.
Și un hoț care vrea să fie constructor de nave.
Lasă prostiile, Johnny !
Un hoț e cel care păstrează proprietatea altcuiva.
Am dreptate ? Dacă tribunalul spune că n-ai, atunci n-ai.
Cretin cu gura mare ! Ce ai spus ?
De unde știi că vorbeam cu tine ?
Îl chem pe Pete imediat !
Dacă iar distrugeți localul, vă dau în judecată...
...și o să fiți arestați, nu glumesc.
Un hoț merită să stea la pușcărie.
Nu am luat nimic de la nimeni din orașul ăsta.
- Eu te contrazic. - Iar tu ești un mincinos.
Nu mă face mincinos pe mine !
Țineți-l !
Țineți-l, odată !
Vreți să-i separați ?
Acum lasă-l !
Lasă-l ! Pleacă și tu, măcar odată !
Credeam că n-o să vii.
Am venit să-ți spun că nu mai vin.
Dar n-am vrut să nu te anunț, îi urăsc pe cei care fac asta.
Îmi pare rău că ai văzut asta.
Se întâmplă des ? O faceți în loc de bowling ?
Poate ne mai vedem... Eu tot o s-o testez.
Doar o călătorie scurtă.
Nu știu. Dacă te enervezi pe mine ?
E o barcă mică.
Nu-mi place să mă bat. Nici să joc bowling.
Înainte să pleci, vrei să dezlegi asta și să o arunci peste bord ?
Mulțumesc.
Unde să stau, să nu te încurc ?
Te ocolesc eu.
Să sar peste bord ?
Îmi cer scuze, mă descurcam mai bine cu oamenii.
Deci, erai fermecător ?
Îmi pare rău că n-am apucat asta.
Cine era cel din bar ?
E o situație mai veche. Nu vreau să mă bag. Cât de veche ?
Asta faci ? Cercetare ?
Nu, se numește conversație.
Aș putea să te ajut, am și o diplomă.
I-ai furat prietena în clasa a opta ?
Nu. M-am căsătorit cu sora lui.
- E rândul tău, nu ? - Mai ești căsătorit ?
Nu. Tu ?
Nu, am un băiat, extraordinar.
Ai multe întâlniri ?
Nu. Tu ?
Ai început să înțelegi. Ai grijă la catarg !
Ai vești de la mama ta ?
Am primit o scrisoare. Tot nu te place.
Ce surpriză !
- Ți-e puțin mică. - Ce ?
- Haina. - Care ?
- E a ei. - A cui ?
A femeii de azi. A uitat-o pe vas.
- Și ai sunat-o ? - Nu.
Mă gândeam că i-o lași tu la hotel.
N-o să fac asta ! Du-i haina.
Nu vrei s-o mai vezi ?
- Poate... - Și ?
Tată, nu e ușor.
Prefă-te că ești ea. Eu o să fiu tu.
Uite-ți haina.
Astfel de haine, nu apar prea des.
Imediat !
- Ai uitat asta. - Mulțumesc.
N-am ieșit de aici și n-am observat. Mulțumesc.
Vrei să intri ?
E drăguț aici.
E construită în stil victorian, în 1911.
A fost transformată în han, în 1944.
Dar... probabil că știai asta.
N-am mai fost aici.
Normal, doar locuiești aici. E orașul tău natal.
M-am simțit bine azi.
Barca s-a descurcat bine. N-a trebuit să o abandonăm.
- Mulțumesc pentru haină. - Cu plăcere.
Știu că ți-am mulțumit de vreo opt ori...
...dar nu știu ce să spun.
Mă întreb de ce ai venit, pentru că nu vrei să spui.
Și eu mă întreb asta.
Mănânci carne ?
- Friptură ? - Uneori.
Fac o friptură perfectă.
E cel mai bun lucru pe care-l fac.
- Te lauzi. - Știu.
Dar e adevărat.
Foarte interesant ! Îți mulțumesc că mi-ai spus.
Aș vrea să-ți gătesc una, mâine seară.
Da ?
Știi...
...și eu m-am simțit bine pe vas.
La ce oră ?
La șase.
Stau pe Foster Lane, la numărul 18. Știu.
Da ?
Știu... că trebuie să fie pe apă.
Sigur, totul e pe apă.
- Noapte bună ! - La revedere !
Ai găsit-o.
Intră !
Nu mi-am dat seama că stai atât de aproape.
Ai venit pe jos.
- Sper că-ți place vinul roșu. - Da. Am deschis deja o sticlă.
- Vrei să te ajut ? - Nu.
Fă-te comodă.
- Să-ți torn un pahar ? - Te rog !
Ce casă minunată !
Lumina de aici...
Îmi place tabloul cu vaporul.
E incredibil. Aproape că auzi... vântul.
- E făcut de un artist de aici ? - E de soția mea, Catherine.
A murit acum doi ani.
Îmi pare rău.
- Și tu pictezi ? - Nu.
Tata a murit când eram în facultate.
Mama ținea una din cămășile lui...
...pe spătarul unui scaun.
Probabil că a ținut-o...
Poate că mai e acolo.
Eram agitată, și am băut prea mult vin.
- Dar trebuie să-ți spun ceva. - Și eu eram agitat.
Eu...
Ce ?
- Nu fac așa ceva. - Slavă Domnului !
Nici eu n-o fac. Nu mă pricep la așa ceva.
Pentru doi oameni care n-o fac, ne descurcăm binișor.
- E destul de frig pentru foc ? - Da.
Credeam că încă ne iubim.
Probabil că nu m-am gândit la asta...
...pentru că aveam copilul, munca, soțul...
Voiam să devin scriitoare...
...iar eu și David discutam despre un al doilea copil.
Îți vine să crezi ?
Iar într-o zi...
...i-am văzut.
David era cu o femeie... în parc.
I-am văzut doar o clipă. Dar am știut.
Am stat în mașină, nici n-am oprit motorul.
Am stat acolo o oră și jumătate.
Te confrunți cu imposibilul, și îți ia o oră și jumătate.
Dura de aproape un an.
Nu-mi vine să cred că ți-am spus asta.
Li se întâmplă tuturor, nu ?
Dar ți s-a întâmplat ție.
Îmi pare rău.
S-a întâmplat așa ceva în St. Claire ?
Orice se întâmplă aici, în cele din urmă.
Vorbește-mi despre Catherine.
Am crescut împreună.
Oamenii erau atrași de zâmbetul și entuziasmul ei.
Putea înveseli o cameră, un oraș întreg.
Eu îi spuneam Sfânta Catherine.
Cum a murit ?
Era bolnavă.
Era fragilă.
Îmi pare rău.
E în regulă.
- Ai trăit aici toată viața ? - Încă nu.
Aici erau numai drumuri desfundate și iarbă.
Serios ? Mamei mele nu-i plăcea.
M-a dus în Virginia când aveam 10 ani.
Când aveam 16 ani, m-am întors și nu am mai plecat.
Mi-era dor. Îmi lipsea mirosul, munca pe apă și...
...tata.
Liniștea...
- Vântul... - Ăsta numești tu vânt ?
Vântul de iarnă din Chicago...
...îți taie fața, dacă nu mergi cu spatele.
Îți taie respirația.
Noi avem cel mai vechi stejar din Carolina de Nord și de Sud.
Depășește asta !
Vreau doar să stăm aproape.
Ai grijă la praf !
S-a uitat la schițele mele și nu a spus nimic.
După o săptămână, îl pusese pe pânză. Urma să fie primul.
Planul era să proiectez și să-mi construiesc vasele.
Acesta trebuia să fie vaporul meu, cel pe care nu l-am fi vândut.
Când o să-l termini ?
Nu l-am mai atins de doi ani.
- Cândva... - Sigur.
Cândva.
Mă vei lua pe vaporul acesta ?
Acolo unde vântul mă va speria de moarte ?
Astă-seară nu va bate vântul.
De unde știi ?
- Sunt fiu de pescar. - Nu, te uiți la canalul meteo.
Ieșim pe mare la noapte ?
Voi pleca peste câteva zile.
Nu pot să schimb asta, se întoarce fiul meu.
Nu știu dacă e normal. Poate...
E o greșeală că ai lăsat-o să-ți guste din cafea.
- Astă-noapte i-a plăcut. - A fost politicoasă.
Nimănui nu-i place. Fii cuminte !
- Doamne ! - Ce mai e ?
Fii calm !
- Stai pe loc ! - Dă-te la o parte !
- N-ai ce căuta aici, Johnny. - La o parte, amândoi !
Iar nu ți-a dat tribunalul dreptate ?
- Nu e treaba ta, Dodge. - S-a terminat !
Nu, vrem tablourile. Făceau parte din viața noastră, Marta.
Doar tu le vezi. Ar trebui să le vadă toți.
Te rog, Garret. Doar asta ne-ai lăsat de la ea.
E prima oară când mă faci ucigașul ei, Hank, în față, adică.
Nimeni nu a ucis-o ! A lăsat-o singură când era bolnavă și slabă.
Ea voia să se întoarcă acasă, la noi ! Asta era casa ei.
Acum îi ucide și mama. Îi aud zilnic inima cum se sfărâmă.
V-am dat tot ce puteam. Tablourile ! Acum ai altă femeie.
- Ce naiba-ți pasă ție ? - Nemernicule !
Nu te băga ! Dă-te la o parte !
Le-a pictat aici. Le-a atârnat aici.
Ea le-a atins ultima și așa va rămâne.
Asta vreți, nu ? Dacă îl tai, vă dau la fiecare câte o bucățică.
O bucățică din ea ! Lasă-l jos, tată !
Dă-te la o parte !
Asta înseamnă ea pentru voi ?
Ceva pentru care să vă bateți ? Uitați-vă la voi !
Toți trei aveți sânge în priviri. O faceți pentru Catherine ?
Sau ca să vă puteți să vă bateți cu pumnii-n piept, ca maimuțele ?
- La naiba ! Nu e treaba ta ! - Și eu am iubit-o.
Și vreau ceva care să-mi amintească de ea. O bucată din asta e bună.
Nu i-ar plăcea asta, Hank.
Știi că Dodge are dreptate. Ar urî asta mai mult decât moartea.
Oameni nebuni...
Ei sunt doar o tabără.
I-ai văzut, i-ai auzit !
Dar și tu te descurci binișor.
Te simți bine ?
Până la tine...
...nu m-am gândit să fiu cu altcineva.
Uneori...
...o mai simt. E aici.
Nu vreau să te înșel, Theresa.
- De ce ai două ? - Muniție.
Bună !
Era frumos afară, și am pus masa acolo, e bine ?
- Mi-ai spus să intru, nu ? - Știu.
Putem mânca în bucătărie, dacă vrei. Nu-mi pasă.
Am făcut prăjituri, sper că-i plac tatălui tău.
Voiam să-l pun înapoi.
Nu știam ce am voie și ce nu.
Nici eu.
Să strâng asta. Îmi pare rău...
Lasă-mă să strâng !
- Aduc o cârpă. O fac eu. - Am spus că o fac eu !
Lasă-mă o clipă.
- Tu ești cea cu haina. - Da, eu sunt.
Căutai ceva acum câteva zile. Ai găsit ?
Nu știu. Sunt Theresa.
Dodge. Ca firma de camionete.
A spus că ești drăguță. Trebuia să spună frumoasă.
El de ce n-a moștenit farmecul acesta ?
V-ați certat. E semn bun.
Am făcut o greșeală. Am mutat ceva de la locul său.
Nu-ți face griji. Încă nu e împăcat.
Parcă l-ar fi lovit o mașină.
Moluște. Nu găsești mai bune ca aici. Hai înăuntru !
E multă lume acolo.
Vrei să ne plimbăm ?
El nu-ți va spune multe. Vorbește cât un pește.
Oricum, n-a mers bine de la început.
Familia ei credea că ea va pleca de aici și va schimba lumea.
Garret le semăna.
Ei au crezut că Garret îi va face viața neînsemnată.
Cum a murit ?
Sarcina a golit-o de energie.
A căzut în fața ușii părinților, iar ei au ținut-o acolo.
Garret s-a dus, a dărâmat ușa, și a luat-o.
Iar ea s-a bucurat.
A îngrijit-o cât de bine a putut, cam o lună.
Apoi, ea n-a mai rezistat.
Acum știi de ce nu vorbește mult.
Pentru că tatăl lui nu tace. Acum putem mânca ?
Ar trebui să dărâmi câteva ziduri. E prea aglomerat aici.
Nu-mi permit. Am face-o noi. Ar ajunge ca o barcă.
- Mai pune-i un etaj, câteva camere. - Vrei să te muți aici ?
În nici un caz. Dar ți-ar plăcea, nu ? Să fii cu ochii pe mine.
Îi e teamă că mă apuc iar de obiceiul meu. Vrea cineva prăjitură ?
Beam ca un pește. Mi-am distrus sănătatea. Nu e mare secret.
Dar nici nu meriți un premiu.
- Două beri pe zi e limita mea. - Schimbi subiectul ?
Subiectul e schimbarea. Oamenii se schimbă.
Chiar și tu. Acesta e subiectul. Bună cină !
Tu ai fost cel mai bun lucru.
Dacă aș avea cu 150 de ani mai puțin, ai avea probleme.
Unde te duci ?
Mănânc desertul pe plajă. Mulțumesc.
Mă place.
E un om bun.
El a spus că tu ești enervant.
Glumeam, eu am spus-o.
Are dreptate.
Ești cel mai bun lucru de la cina asta.
Și din ziua asta.
Din anul acesta.
Aș vrea să fi fost mai simplu și mai ușor.
Și îmi pare rău.
Nu mă aștept la flori, dar... ne vom suna ?
Eu speram să primesc flori.
Aș putea trăi aici.
N-am spus-o ca să te sperii. Te-am speriat, nu ?
- O să mă vizitezi ? - Pe continent ?
Nu merg acolo.
Avem un lac. E mare.
O să mă întorc la munca mea și la fiul meu...
...iar tu mă vei uita, nu ?
În fiecare zi.
Am numărul tău de telefon, marinarule, iar tu îl ai pe al meu.
Pa !
Rătăcitoarea se întoarce. Ce mai faci ? Ai rezolvat misterul ?
Nu era nici un mister. Și-a pierdut soția, pe Catherine.
Ea era pictoriță. A murit, dar n-a fost uitată.
- Asta e tot ? - Da. Nu avem nici o poveste.
N-am spus eu asta ?
Bine, pleacă ! Ajunge !
- Ai vreun regret ? - Nici unul.
Bine.
Cum era ea ?
Frumoasă și subțire, o mare artistă.
Și e peste tot. În casa lui, în atelier.
- Tot orașul a cunoscut-o. - O mai iubește ?
Ea încă nu a dispărut.
Cercetare, sunt Theresa.
Eu sunt. Garret.
Știu.
Îmi pare rău că...
Termin vasul. Vasul meu.
Voiam să-ți spun. Tu ce mai faci ?
Au trecut câteva săptămâni.
Nu știam ce să-ți spun.
- Nici acum nu știu. - Vrei să te ajut ?
- Speram s-o faci. - Întrebare:
A fost ceva trecător, sau altceva ?
Poate un început ? Răspunde, fără nici o presiune.
Ești doar un playboy care agață turiste ?
Am ținut doar la două femei, în viața mea.
- Catherine și mai cine ? - O fată de la oraș.
Vorbește mult, și e insistentă.
Mulțumesc.
- Ai sunat să-mi spui de vas ? - Mi-e dor de tine.
Mi-e dor de tot.
De ce nu vii să mă vezi ?
Doar o vizită, nu o promisiune.
Ajunge asta ?
Tu crezi că sunt sigură că va fi ceva, dar nu e așa.
Mi-e la fel de teamă ca și ție. Și mi-e dor de tine.
Bine. Când să vin ?
Ieri. Nu vii cu vaporul, nu ?
Cu scuterul de apă ? Windsurf-ul ?
Să fii cuminte ! Ți-ai luat biletul ?
Sigur că da.
Mi-am cusut numele pe haine, și am fise pentru telefon.
Ai vreun cadou pentru copilul ei ? Ia unul de la magazinul din aeroport.
Nu te lua la bătaie !
Vine ! La timp, ca și tatăl tău.
Nu-ți distruge spatele și ia-ți pastilele.
Când mă întorc, trebuie să mai fie două beri în frigider.
E o rușine să numeri berile altora.
Dacă îl pui pe Kenny să-ți ia bere, o să aflu.
Am alertat două ținuturi.
- Femeia aceea te-a prins bine. - De când ești așa rău ?
- Ne vedem într-o săptămână. - Pe naiba !
Nu și dacă îți lași biletul pe scaunul ăsta.
Cuminte cățel !
Cred că a venit, mamă.
- Ești cam agitată. - Serios ?
Dar arăt excelent, nu ? Bine, voiam să spun.
Ai reușit.
- Intră ! Jason ! - Bună...
Cred că e dezamăgit că nu ai o pălărie de căpitan sau un sac.
Asta aștepta, nu ? Intră !
Nu stiu dacă e pentru vârsta ta, dar... E super !
Mulțumesc. Drăguț !
Îi plac treburile astea distructive. O fi ceva bărbătesc.
Mulțumesc, Garret.
Nu-i place ciocolata. E ciudat.
E adevărat ?
- Da, dar ai fost drăguț. - Scuză-mă !
Mulțumesc. Asta îmi doream, de fapt.
- Sper că nu te deranjează. - E foarte bine. E perfect.
Mâine, Jason doarme la un prieten, așa că...
- Ce înseamnă asta ? - Taci din gură !
- Știu că nu e romantic. - Ce ?
Asta e viața mea.
E frumos.
Vreau să mă cunoști pe mine cea de zi cu zi.
Crezi că tu mă cunoști ?
- Mamă ! - Ce e ?
Nu vine.
Dar am venit de atât de departe !
Nici eu nu știu...
- Mă bucur că ai venit. - Și eu.
Aproape am ajuns.
- El e ? - Da.
Doamne ! Nu spune o vorbă. Salut, amice ! Ce cauți aici ?
Trenul e grozav. Pot folosi computerul ?
Jason a vrut să-ți facă o surpriză. Sper că e în regulă. Nici o problemă.
Stăm puțin, apoi luăm iar trenul. Îi e frică de tren, mamă.
Nu mi-e frică !
Annie, Garret.
Aici lucrez.
CE TIP ! Mi-a părut bine.
Acum mi te pot imagina la muncă.
- El e Ahab ? - Da. Nu e căpitanul Ahab.
Zâmbește-i !
- Prietenoși oameni. - Știu.
- Îi zâmbește. Ce frumos... - Încetează !
Ești atât de pesimist. Nu vrei să fie fericită ?
O să miroasă a pasăre de baltă toată viața.
Nu știu la ce mă așteptam.
Nu mi-am dat seama că sunteți atât de apropiați.
A fost o surpriză pentru mine, dar pudelul e câinele cel mai popular.
- Îmi pare bine ! - Și mie.
Jason îl ia pe Garret să navigheze. Așa de repede ?
Dacă nu se pierde. Știu că e un lac pe aici. Simte asta...
E sensibil. Dacă ai probleme, dă-mi un... sună la ziar.
- Vrei să manevrezi tu ? - Sigur !
Trebuie să mergem drept. Drept înainte !
Bun !
- Ce mai faci ? - Bine.
E și gașca. Bună, Lenny !
- Pa, mamă ! - Distracție plăcută !
Nu sunt obișnuită cu tine aici.
E în regulă, Garret !
Mă simt bine printre lucrurile tale.
La asta te așteptai ?
E relaxant.
Mă faci conștientă de ființa mea.
- La ce te uiți ? - La Theresa în casa ei.
Theresa, cea de zi cu zi.
- Stai ! - Vreau să fie cum trebuie.
Vreau să fac curat și să aprind o lumânare.
Și trebuie să fac un duș.
1, 2, 3...
...4, 5, 6.
- A fost puternic. - Ce frică mi-e !
A fost unul mare.
Mă duc să fac un duș, în cele din urmă.
Găsirea unui mesaj într-o sticlă
Dragă Catherine:
N-o să-ți vină să crezi ce...
- Doamne, Garret ! - De unde ai asta ?
- Am găsit-o. - Cum adică, ai găsit-o ?
Am găsit-o pe țărm. Așteaptă !
A venit la mine. Trebuie să ai încredere în mine !
Să am încredere ? Trebuia să-l cunosc pe autor, pe tine.
- Voiam să-ți spun mai devreme. - Cum m-ai găsit ?
Am căutat celelalte mesaje și aveam niște indicii. Toate mesajele ?
Au fost găsite, oamenii au văzut articolul și ne-au scris.
Jur că voiam să-ți spun !
- Stai ! - Trebuie să plec de aici.
- Așteaptă ! - De ce ai făcut asta ?
- Erai curioasă ? Era o cercetare ? - Nu, m-am îndrăgostit de tine.
Mai întâi din scrisori, și apoi când te-am cunoscut.
Și îmi pare rău, dar mi-era teamă că te voi îndepărta, dacă-ți voi spune.
Cum se întâmplă acum.
Indiferent de ce se va întâmpla, să știi că te iubesc...
...și n-ar trebui să conteze ce ne-a unit.
Am trimis scrisorile în mare pentru ea, nu pentru tine !
- Nu pentru colegii tăi. - Știu.
Ei știu totul despre mine și Catherine, nu ?
Scrisorile acelea mi-au schimbat viața.
N-am vrut să fie publicate. Trebuie să mă crezi !
- I-am trimis două scrisori. - Poftim ?
Eu le am pe toate. Sunt trei scrisori.
Unde e a treia ? În sertarul acela ?
Catherine ?
Către toate vapoarele de pe mare. Către toate porturile.
Către familia mea, către prieteni și străini.
Acesta e un mesaj și o rugăciune.
Mesajul e că în călătoriile mele am aflat un mare adevăr.
Am găsit deja ce caută toată lumea, și foarte puțini găsesc:
Omul pe care m-am născut să-l iubesc.
Cineva ca mine, din regiunea Outer Banks...
...din misteriosul Atlantic.
O persoană bogată în valori simple, un autodidact.
Un port în care sunt mereu acasă.
Vântul, necazurile, sau o mică moarte nu pot dărâma această casă.
Mă rog ca toată lumea să poată cunoaște o astfel de dragoste...
...și să fie vindecată de ea.
Dacă rugăciunea îmi va fi ascultată, nu va mai fi vină sau regrete.
Și nici mânie.
Te rog, Doamne. Amin !
Nu știam ce a scris.
De atunci nu și-a mai revenit.
Am șters-o și am încercat să o încălzesc.
Am dus-o la spital.
După trei zile a murit.
Îmi tot spun că dacă nu ieșea atunci... Garret, știa !
A spus-o.
"O mică moarte nu poate dărâma această casă." Știa.
Vreau să păstrez asta.
Îmi cer scuze. Vrei să rămâi singură ?
- A sunat ? - Nu.
I-am lăsat un mesaj. Mi-am cerut scuze.
- I-am spus să mă sune. - Atunci, o va face.
Lina, știi de ce mă plângeam mereu ?
Atunci când plângeam pe umărul tău din cauza lui David ?
N-aveam sinceritate și încredere.
Mi-era teamă.
Mă îndrăgosteam de Garret, iar jumătate din mine mă îndemna să-i spun.
Cealaltă jumătate spunea să aștept, pentru că nu va înțelege.
Să aștept până voi ști cuvintele potrivite.
Și am distrus totul pentru că am fost ceea ce urăsc.
- O mincinoasă ! - Nu ești mincinoasă.
Pentru el, sunt. Nu va mai avea încredere în mine.
Cu toții avem micile noastre minciuni și secrete.
Trebuie să speri că va înțelege asta.
Nu știu dacă poate.
I-am văzut suferința. Îi citea scrisoarea...
Era atât de multă suferință...
O iubește atât de mult !
Nu știu.
Marta !
M-ai întrebat dacă m-am gândit să scriu un articol.
Serios ?
- E despre el ? - Nu.
Sunt alte povești. Sunt bune.
Era și timpul.
Când oamenii suferă, ei se izolează. Până când durerea dispare ?
Nu știu. Poate înveți s-o accepți ca pe orice altceva.
Ca pe niște firimituri de plută într-o sticlă de vin.
Nu vrei să pierzi tot vinul.
- Ai folosit chestia cu pluta ? - Nu.
Bine. Nu-mi place !
Poate că mulți dintre noi ne scriem povestea vieții...
Alții parcă au vieți gata planificate...
...perfecte, ca un cerc.
Deschide-l ! Ușor !
- E pasionant ! - Da.
CĂLĂTORII MIRACULOASE: PIERDUT ȘI REGĂSIT PE MARE
Pe prima pagină a secțiunii ! Excelent !
Mulțumesc, amice ! Pot să-l decupez ? Sigur.
- E bine ? - E perfect.
Mulțumesc.
- Poșta, doamnă ! - Mulțumesc.
Dragă Theresa, m-am gândit mult la tine.
Fără tine n-aș fi cunoscut ultimele cuvinte ale lui Catherine.
Mi-am pus toate simțămintele în vasul acesta. Îl lansez pe 25.
Cu dragoste, Garret
Drăguț ! Îmi place ce ai făcut aici.
- Foarte simplu. - Mă bucur că ați trecut pe aici.
- Ți-am adus ceva pentru birou. - Ce frumos !
N-o să ghicești cine e.
Pari fericită. Totul e în regulă ?
Ahab. Îmi dai voie ?
Dacă vrei să faci ceva sălbatic și ridicol...
- ...vei dovedi un singur lucru. - Ce anume ?
Că e un marinar norocos.
E un citat din Charlie Toschi.
Cineva o să creadă că îți usuci chiloții aici.
- Arăți drăguț. - Da, mă doare.
- E frumos, Garret. - Mulțumesc, Marta.
Dă-i gata !
Bravo, Garret !
Pentru Catherine !
Îmi doresc să fi fost și ea aici...
...zilnic.
Tata mi-a spus că ai fost acolo. Aș fi vrut să fi știut.
A fost o surpriză. Stupidă idee.
- Nu ! - Mă bucur să te văd.
- Mă bucur că ai venit. - Și eu.
Am văzut vasul. E superb. Mă bucur pentru tine.
Vrei să intri ?
Îmi cer scuze.
- Probabil că te-am rănit. - Nu.
Am auzit ce nu-mi puteai spune, sau nu puteam eu auzi.
Acum înțeleg. E minunat felul în care o iubești.
Nu trebuie să spui nimic. Asta m-a făcut să vreau să te găsesc.
Atunci, rămâi cu mine. Intră ! Stai cât vrei.
M-am gândit la multe lucruri cât am stat aici.
- Nu pot rămâne. - De ce ?
Dacă vei putea, vei veni la mine...
...când va fi momentul. Și dacă nu va exista un moment, nu-i nimic.
N-o să regret nici o clipă.
La revedere !
Nu vreau să te pierd.
Atunci, n-o face.
- De ce stai mereu în același loc ? - Ce-ți pasă unde stau eu ?
Sunt curios. Ai început să stai aici acum 10-11 ani ?
- Pentru numele lui Dumnezeu ! - Înainte, stăteai acolo.
Dă-i băiatului o cafea.
Arăți ca naiba.
- Mă simt bine. - Ai găsit-o ?
- Ai lăsat-o să plece. - Nu vreau să discut asta.
- Eram... - Pleacă !
- S-a decis. Ce naiba vrei ? - Insistență !
Fă o nebunie ! Bate-te, pentru numele lui Dumnezeu !
Ai stat o după-amiază cu ea. Nici nu o cunoști.
- Ce ? - Chicago.
Trei minute. Treci la telefon !
E ultima ta șansă.
Sigur că a plecat. Doar nu e proastă.
Crezi că vrea să se bage între tine și...
- Nu am toate răspunsurile ! - Cine le are ?
Crezi că mi-e ușor să văd altă femeie în casă ? Nu mi-e !
Dar aș da un milion să te văd cu fata asta și să-ți rezolvi viața pe parcurs.
- Încetează ! - Să încetez ?
Da, las-o baltă !
Nu pot.
- Nu pot s-o las baltă ! - De ce nu ?
Pentru că ești fiul meu.
- Nu e treaba ta. - Poftim ?
- Am spus că nu e treaba ta. - Întoarce-te !
Întoarce-te ! Acum strânge pumnul.
Acum, lovește-mă în față, nenorocitule !
Fiul meu nu e treaba mea ?
Ce altceva mai am eu atât de prețios ?
Cine mi-a mai luat apărarea ?
Crezi că nu știu ce-i suferința ? Ba știu !
O parte s-a mutat acolo. Crezi că am uitat asta ?
Când a plecat la New York, ai fi putut pleca cu ea.
Eu eram bolnav și beat. Te trăgeam în jos.
Poate ar fi putut fi altfel.
N-am rămas pentru tine.
Așa sunt eu. Aici e locul meu.
Ea s-a întors pentru că și-a dat seama că și locul ei e aici.
A ales singură.
- Am iubit-o pentru asta. - Și eu.
Acum, alege tu ! Alege între ieri și mâine.
Și respectă-ți alegerea. Iar eu voi tăcea și te voi lăsa în pace.
"Ca să știi mereu unde te afli, și unde e casa.
Cu dragoste, Theresa"
DRAGĂ CATHERINE
- Te duci în larg ? - Da.
- Tu știi ce faci. - Am totul limpede.
Amice ! Trebuie să te trezești.
Începe o nouă zi !
Îi spun primarul străzii 43.
E așa de drăguț. Îi cunoaște pe toți și ajută oamenii.
E a 70-a sa aniversare...
Scuze, Theresa. La telefon !
- Poți prelua mesajul ? - E urgent.
- Mă scuzați. - Răspunde din biroul meu.
E Jase ?
Bună, fetițo !
Să-ți spun... cât mai pot vorbi.
Era un vas pe mare care avea probleme.
Era o familie cu trei membri.
Garret a încercat să-i ajute.
E grav. A murit.
- Cum adică ? - S-a scufundat după ei.
A salvat doi, dar el a murit, Theresa.
Îmi pare rău...
Mai multe nu știu. La revedere.
Doamne...
Sunt vremuri grele. Intră !
Am găsit asta pe vas. Era în pelerina lui.
Dragă Catherine...
viața mea a început când te-am cunoscut și s-a sfârșit cu moartea ta.
Credeam că agățându-mă de amintirea ta vom trăi amândoi.
M-am înșelat. O femeie pe nume Theresa mi-a arătat...
că, dacă mi-aș deschide inima, aș putea iubi din nou...
indiferent cât de mare e suferința.
Mi-a arătat că trăiam pe jumătate. M-a speriat și m-a durut.
Mi-am dat seama cât aveam nevoie de ea, doar când a plecat.
Când avionul acela a decolat, ceva în mine s-a rupt.
Atunci am știut că trebuia s-o opresc. Trebuia s-o fi urmat...
Mâine voi naviga spre punctul cu vânturi mari...
și-mi voi lua la revedere de la tine.
Apoi voi merge la această femeie, să văd dacă-i pot cuceri inima.
Dacă pot, știu că am binecuvântarea ta.
Dacă nu pot, tot voi fi binecuvântat, pentru că am avut privilegiul...
de a iubi de două ori în viață. Ea mi-a oferit asta.
Dacă-ți voi spune că o iubesc cât te-am iubit și pe tine...
...ți-am spus totul.
Odihnește-te în pace, iubito ! Garret
Dacă unele vieți formează un cerc perfect, altele iau forme...
în moduri pe care nu le putem prevedea sau înțelege.
Pierderea a făcut parte din călătoria mea.
Dar mi-a arătat ce e important,...
cum a făcut-o și o iubire pentru care sunt recunoscătoare.
Romanian Translation by Traducerea: Robert Ciubotaru
Romanian Subtitles Adapted by Adaptarea: GELULA & CO., INC.
runtime 02:10:51 synch BluRay © 08.05.2018